ДОСЛІДЖЕННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ РЕКОНСТРУКЦІЇ ЗАЛІЗОБЕТОННИХ МОСТІВ ЗА ТП ВИП. 56 З ПІДСИЛЕННЯМ БАЛОК ЗМІННОЮ СТАТИЧНОЇ СХЕМИ - СІНЬ, ЯО; ГОРБАЧЕВСЬКА, А. А.; САЛІЙЧУК, Л. В.; КВАША, В. Г. (Мости та тунелі: теорія, дослідження, практика, 2023)
Мета. Вивчення дійсного характеру просторової роботи та закономірності розподілу тимчасового навантаження між балками наявної вільнообпертої перехресно-ребристої прогонової будови та за різних варіантів зміни її статистичної схеми, залучення у спільну роботу залізобетонної накладної плити та інших нових елементів реконструкції. Методика. Для оцінювання ефективності застосованих під час реконструкції конструктивних рішень розширення і підсилення прогонової будови передбачене проведення комплексу почергових випробувань з послідовним введення у її склад перед кожним черговим випробуванням одного з нових конструктивних елементів реконструкції, залучених до спільної роботи з існуючими балками. Тобто за кожних чергових випробувань оцінювали вплив лише одного фактора, залучення якою у склад наявної прогонової будови змінювали умови її роботи. Ефективність його застосування оцінювали прямим порівнянням прогинів балок чергових випробувань з прогинами попередніх. Результати. Здійснено п’ять (1…5) випробувань прогонової будови впродовж чергових етапів реконструкції, тобто в наступній послідовності: 1 – випробування прогонової будови в наявному стані за вільнообпертою статичною схемою; 2 – після влаштування горизонтальної нерухомості опорних частин (ГН); 3 – після повного защемлення балок на опорах (ЗЩ); 4 – після влаштування накладної плити розширення прогонової будови на защемлених балках (ЗЩНП); 5 – після завершення реконструкції перед здачею об’єкта в експлуатацію. Результатом цих випробувань були прогини балок та визначені за ними коефіцієнти поперечного розподілу (КПР). Ефект спільної роботи нових елементів реконструкції з наявними балками встановлювали порівнянням прогинів цих балок з випробувань 1-4 за однакових схем їх навантаження. Одержали співвідношення ВО:ШН:ЗЩ=1:1,46:2,95, з якого видно, що найбільший ефект підсилення балок досягається у защемленій на опорах статичній схемі. Експериментальні коефіцієнти поперечного розподілу (КПР) виявились практично однаковими для всіх досліджуваних статичних схем, що свідчить про можливість їх просторового розрахунку за одним методом. Наукова новизна полягає у експериментальному і теоретичному обґрунтуванні ефективності і експлуатаційної надійності і підсилення балок залізобетонних прогонових будов зміною статичної схеми. Практична значимість – широке застосування методу підсилення залізобетонних прогонових будов зміною статичної схеми у практиці їх реконструкції.